Knjiga Igorja Plohla Ne domisljaj si! je avtobiografska pripoved, ki predstavlja dve leti zivljenja mladenica, ki ga je zaznamoval tragicen dogodek, po katerem je nenadoma postal paraplegik in bil prisiljen temeljito preizprasati vse, kar cloveka dela cloveskega: odnos do telesa, do zivljenja in smrti, ciljev, prihodnosti, vrednot.
Postopki, uporabljeni v knjigi, nam s skoraj naturalisticnim opisovanjem (nam tako samoumevnega in tudi tabuiziranega) telesnega prikazujejo, kaksni tujci smo z lastnimi fizisi.
Na momente humoren odnos do tegob, s katerimi se mora spoprijeti mladenic, prej poln energije in zagona in na zacetku uciteljske kariere, tragicno obraca v optimisticno. Osebe v knjigi so sicer realne, kot se za avtobiografsko izpoved spodobi, a ideja je vsekakor tudi literarna in vsesplosno zivljenjska: kako odvisni smo od nacrtov; kako je velikokrat prihodnost tista, ki je nasa sedanjost, in kako malo je sedanjost ta, v kateri smo pripravljeni ziveti.
Avtor se sicer ne odpove lastni perspektivi, a ta ni edino, kar zeli z nami podeliti.
Velikodusno nas popelje po zamolklih, zadusnih prostorih tesnobe, bolnisnic, strahu, jeze, a tudi upanja, zelje, nesebicnosti, optimizma - torej, cloveskega najslabsega in cloveskega najboljsega. Kdor doslej ni mogel razumeti, da biti invalid ni le nezmoznost hoditi, ampak je tudi umanjkanje samoumevnosti lastnega telesnega, na cemer sloni vecina nase biti, bo po branju te knjige temeljito premislil vrednost »hise« , v kateri biva.
Nenazadnje pa bo vsak, ki se z invalidnostjo sooca in se mu v kaksnem trenutku zazdi, da je sam in da ne zmore, ob branju nenadoma spoznal, da ni in da zmore. Vsekakor je Ne domisljaj si! ctivo, ki mora biti na policah vsakega rehabilitacijskega centra in ambulante, pa tudi na nasih domacih policah. Da ne pozabimo, da je ne misliti na bolecino velik blagoslov.